Весела Василева
Виена, 1942

chitanka.info

Тук къщите са сиви, натежали

от многото години и говорят

за мир и красота. И слънце гали

повехналата хубост на фасадите.

И умората от тях измива

сьс нежна длан дъждът.

По този път

ще срещна някой каменен или железен мъж

всред малкия триъгълен площад.

И ще потърся във небето

дантелата прозрачна на кубетата

на старата готична черква.

И даже ще си мисля, че дочувам

как нежно прошумява кринолина

на някоя жена, край мене минала.

И ще изплува

от тънката мъгла карета.

Но защо изплете

градът това копринено сънуване?

Сега по улиците има много хора,

а по витрините на всички магазини —

червени свещи и зелени клонки бор.

И малките бараки по площадите

тъй бързо своя блясък коледен раздадоха.

Но върху всичките лица

лежи печат на някой тъй далечен.

Сега е Коледа — а още е война.

И затова и хубавите къщи,

и каменният Моцарт,

и устремените очи на черквата

сьнуват само нечие завръщане.

18 декември 1942

Издание:

Весела Василева. „Стихотворения. Лирични фрагменти. Писма.“, С. 1990 г., Издателство Български писател. Съставители: Ангелина Василева-Огнянова, Блага Димитрова, Невена Стефанова. Редакция и бележки: Блага Димитрова. Предговор от Петър Динеков.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.